"SOJUZMULTFILM" MOSKVA 1957
V ISTOM CÁRSTVE...
Toto je stará rozprávka o cárovi Gorochovi,
cárovnej Márii, princovi z cudziny, Jemeľovi a čarovnej šťuke.
Scenár: NIKOLAJ ERDMAN Réžia: IVAN IVANOV-VANO
Vedúci výroby: M.BOTOV Umelecký vedúci: P. SARKISIAN Asist. výroby: G ARKADIEV, S. RUSAKOV, L. MODEĽ
Kamera: MICHAIL DRUJAN Hudba: Ju. NIKOĽSKIJ Zvuk: GEORGIJ MARTIŇUK
Animátori: V. KRUMIN, B. ĎOŽKIN, K. ČIKIN, V. PEKAR, G. NOVOŽILOV, R. KACHANOV, E. CHLUDOVOVÁ, B. BUTAKOV, V. KOTENOČKIN, V. LICHAČEV, F. CHITRUK, L. REZCOVOVÁ, V. DOLGICH
Dekoratéri: I. KUSKOVOVÁ, O. GEMERLING, D. ANPILOV, P. KOROBAJEV, K. MALYŠEV Strih: A. FIRSOVOVÁ, Asist. réžie: E. TURANOVOVÁ, G. ĽUBARSKAJA
Ozvučenie postáv: S. ANIKEJEV, G. ŠPIGEĽ, L. POŤOMKIN, M. BABANOVOVÁ, G. VICIN, V. ORLOVOVÁ, G. MILLJAR, V. GUĽAJEV
Slovenské titulky: M. M.
Pŕŕŕ! Už sme tu!
Čo chceš so mnou, Jemeľa, teraz spraviť?
Dám ťa mojej babke. Navarí z teba rybaciu polievku.
Jemeľuška, nedávaj ma tvojej babke!
Nech nevarí zo mňa polievku!
Pusti ma späť k malým dievčatkám, šťukiným dieťatkám!
Máš mnoho detí?
44 šťúk! Ako sa len, sirôtky, bez svojej mamičky budú mať?!
Zľutuj sa nado mnou, nešťastnou!
Dobre... ale nabudúce si daj pozor!
Nenechaj sa znova chytiť!
Nič sa nedá robiť...
Namiesto rybacej polievky suchý chlieb zjeme.
Ech, Jemeľa... nie v polievke je šťastie!
A za to, že si ma pustil, splním ti všetko, čo si zažiadaš!
Nerob si zo mňa srandu!
Ver, Jemeľa, mojim slovám!
Ak budeš čokoľvek chcieť, iba povedz:
"Na šťukin príkaz, na moju prosbu..."
... a všetko sa ti splní.
Dobre... Na šťukin príkaz, na moju prosbu ...
... choďte vedrá samé domov!
Na šťukin príkaz, na moju prosbu ...
Cár - vládca prichádza!
Mária, pozri, čo ti poslal princ z cudziny!
Ó, aký je pekný!
Ó, aký je krásny! Ale príliš chudý!
Keď príde, pri našom jedle na váhe priberie.
Kedy príde, cár-vládca?
Čoskoro.
Ach, musím si učesať vlasy.
Už sa aj češ!
Choď, Jemeľa, do lesa!
Na dvore už nemáme ani poleno!
Dobre... už idem!
Na šťukin príkaz, na moju prosbu ...
... bežte, sane, do lesa!
Ľudia, pozor!
Dajte si pozor!
Ó, očarujúca! Očarujúca! Nádherná!
Ľudia, pozor! Dajte si pozor!
- Hrozné! Strašné! - Chyťte ho! Zadržte ho! Pomoc! Pomoc!
Na šťukin príkaz, na moju prosbu ...
... narúb, sekera, suchého dreva!
Teraz ty, pila, chop sa práce!
- Zdravíme vás! - Zdravíme vás!
- Zdravíme! - Zdravíme!
Zdravíme vás!
Na šťukin príkaz, na moju prosbu ...
... nech sa táto dievčina do mňa zaľúbi!
Čo sa vám stalo?
Zamilovala som sa!
Zamilovala sa!
Ja tiež!
Tiež vás miluje!
Ale ja milujem iného!
Zošalela si, dievčina?
Akoto, že nie jeho?!
Koho potom?!
Ach, neviem!
Na šťukin príkaz, na moju prosbu ...
... poukladajte sa, drevá, na sane!
A na saniach sa lanom zviažte!
Utri si oči! Ideš sa vydávať!
Oči si utriem, ale vydávať sa nebudem!
Ako sa opovažuješ, ty drzaňa, odvrávať mi?!
Tvoja svadba je žiadúca pre moju zahraničnú politiku!
Láske, otecko, nerozkážeš! Milujem iného!
Koho iného?!
Okamžite sa priznaj!
Ja sama ho nepoznám.
Máška, neklam!
Prisahám, že neviem!
Stráže! Kým sa neprizná, zatvorte ju do veže!
- Čo si priniesol? - Písmo.
- Od koho? - Od princa z cudziny.
Otvor ho! Čítaj!
Dnes, na teritóriu vášho cárstva,
najaký váš poddaný mi veľkú hrču
a modrinu spôsobil.
Tak... tak... tak!
Z tohto dôvodu som stratil polovicu svojej krásy,
čo malo za následok, že ma princezná definitívne odmietla.
...definitívne odmietla. Prosím o potrestanie útočníka
a o zaslanie nových púdrov na tvár, pretože moje sa mi už minuli.
Princ z cudziny.
Zavolajte ku mne môjho hlavného generála!
Hlavný generál... k cárovi!
Okamžite mi povedz,
kto princovi z cudziny modrinu a veľkú hrču spôsobil?
Jemeľa!
To je kto?
Pecivál!
Tu je môj kráľovský príkaz:
Ak mi ho okamžite do paláca neprivedieš,
zbavím ťa všetkých metálov, aj o hlavu prídeš!
Raz! Dva!
Raz! Dva! Raz! Dva! Ľavá! Ľavá!
Raz! Dva! Tu býva pecivál Jemeľa?!
Tu som. Čo chceš odo mňa?
Obliekaj sa, pecivál!
Obúvaj sa, pecivál!
Pôjdeš, pecivál... k cárovi, pecivál! Raz! Dva!
Ja nikam nejdem!
- Čože? - Som príliš lenivý.
V paláci mrzne... tu, na peci je teplo.
Potom ťa vezmem násilím, ty bastard! Raz! Dva!
Na šťukin príkaz, na moju prosbu ...
... nech paličky z bubna vybubnujú generála!
Milosť! Milosť...!
Dobre... stačilo mu!
Ach, takýto to mám pre teba rozkaz:
Okamžite toho pecivála odveď do paláca,
inak ťa pripravím o bubon...
joj... aj o hlavu!
Raz! Dva! Raz! Dva! Joj...! Joj...!
Veľmi vás prosím, Jemeľa Ivanovič, poďte so mnou k cárovi!
Nie... nejdem! Som príliš lenivý!
V paláci mrzne... tu, na peci je teplo.
Jemeľa Ivanovič, zľutujte sa nado mnou, bubeníkom!
Ak nepôjdeš, generál ma o bubon...
aj o hlavu pripraví.
Ľutujem ťa, bubeník...
ale mráz ma z pece nedostane!
Tak, dobre...
Na šťukin príkaz, na moju prosbu ...
... odober sa, piecka, k cárovi!
Ľudia, pozor!
- To je ona! - To je on!
- To je on? - To je on? - Je to on!
Je to on!
Veď, počkaj... zloduch!
Akým právom
si princovi z cudziny
modrinu a veľkú hrču spôsobil?!
Prečo mi z cesty neuhol, keď som mu "Pozor!" kričal?
Ach, ty ignorant!
Za jeho drzosť ho do veže zatvorte!
Ale, veď vo veži, cár môj, už cárovná Mária sedí!
Hmm, áno...
No, ako sa tam máš?
Už si prišla k rozumu?
Prišla.
To znamená, že viac sa brániť nebudeš?
Nebudem.
Vydávať sa budeš?
Budem!
Potom si vypočuj môj rozkaz!
Poď dole a bozkávaj sa!
S kým, otec?
S tým, koho miluješ!
Prelož to princovi z cudziny!
Cárovná Mária ho prichádza pobozkať.
Poďme domov!
Stoj!
- Poďme, rytieri! - Vpred! Vpred!
Cár, zvolaj vojsko!
Statoční vojaci! Nášho cára urazili!
Poďme za neho život položiť! Raz! Dva!
Ku predu! Pochodom-vchod!
Raz! Dva! Raz! Dva...!
Ach... ja, nešťastný!
Zomriem... aj s mojim panstvom!
Na toto už odpoveď nenájdete!
Na šťukin príkaz, na moju prosbu ... odober sa, piecka, domov!
Kam utekáte?
To nedokážem vysvetliť, pretože u nás vypukla totálna panika. Raz! Dva...!
Na šťukin príkaz, na moju prosbu... leťte, delové gule, späť!
To je koniec môjho panstva!
Neboj sa! Teraz ich rozprášime!
Na šťukin príkaz, na moju prosbu ...
Zvíťazili sme! Zvíťazili sme! Želaj si, čo chceš!
Čokoľvek! Prvého ministra z teba spravím!
Nie... na ministra som príliš lenivý.
Byť ministrom... sa mi nechce byť.
Tak, čo chceš potom?
Cárovnú Máriu!
Stojte! Zabudli ste na mňa!
Ako je to, vlastne? Som cár, alebo nie?!
Oj... kde je moja koruna? Akýže som to cár bez koruny?!
Tu je! Zničila sa! Bože môj!
Ech... Choď po pekla! Namiesto koruny si kúpim lístok
a pôjdem do zahraničia!
Takýto je koniec rozprávky.
Cár oddal Jemeľovi Máriu...
... cárovnú. Žili dlho a šťastne!
KONIEC